1   De la Dumitru Nechita, Preluca Veche, 1974;

174

Ş-aşa o şi fost. Nu păstă multă vreme, o urmat apoi nunta.
Petrea-a Irinii o luat pă Irina lui badea Gheorghe şi o fost o nuntă la care şi mama mea, fie iertată, o băut cu veselie un pahar de ţuică ş-o fost o petrecere de neuitat. Ş-această  istorioară mi-o spus-o mama.1

Am o oaie ş-un berbece
Şi pârleazul ţi l-oi trece.

Şi era on fecioraş tânăr, frumuşăl, om sărac dar om cinstit
şi harnic. Acesta se cam îndrăgostise de fata lui badea Gheorghe, de Irinuca. Dar badea Gheorghe nu vedea cu ot’i buni acest lucru, bineînţeles nu pentru altceva, numai pentru că nu se cam potrivea cu ei, era Doamne Sfinte, mai sărac, cu  averea nu să potrivea. Ş-atunci acel fecioraş, Petrea a Irinii, aşé-l chema, răspundea şi el c-o strigătură din fundu’ şurii, nu să lăsa nici el şi strâga aşé:

De la Xenia Pop, 62 ani,
Groşii Ţibleşului, 2014

Cine n-are patru boi,
N-are ce căta la noi; Cine n-are boi ş-o vacă,
Nici pârleazul să nu-l treacă.

Ieşi afară, soacră mare,
Că-ţi aducem noră tare
Să te-ajute la ciubăr, Să te ţuţure de păr.

ţânea mare, avea de toate:

să

87.

De la Xenia Pop, 62 ani,
Groşii Ţibleşului, 2014

Mi-aduc aminte că odată, mama fie iertată, mi-o spus o
istorioară din vechime, cam de vre-o  sută doisprezece ani, care s-o  petrecut la noi în sat. Era măi, Dumitre, spunea ea, mai demult un om la noi Gheorghe a Floroaiei. Era tare găzdac, avea vreo şapte boi, douăzeci de vaci, cinzăci de porci şi cam până la o sută  de oi. Dar pe lângă toate astea mai  avea şi o fată de măritat, ş-odată la o petrecere badea Gheorghe, adică  tatu fétii fiind în curaj, o strigat o strâgătură în auzul tuturor. Să ţâné tare,

Povestiri din Preluca Veche

Hop, săracă tu mnireasă,
Io ţ-oi zice nora mé,
Tu mn’i-i zice cum îi vré; Io ţ-oi zice noră mândră, Tu mni-i zice babă hâdă; Io ţ-oi zâce noră dragă,
Tu mni-i zice babă neagră.

Colecţia ION CHIŞ ŞTER

86.

memoria ethnologica nr. 50 - 51 *ianuarie - iunie 2014 ( An XIV )

175

De la Ileana Drăguş, 75 ani,
Onceşti, 2012

Ei, hai şi iară hai,
Să mă duc la nănaşa, Ca să-i dau  găina
Că să uită  ca vulpea. Ş-apoi lume, dorule.

89.

eu  trebuie ca-n fiecare zi  să  fug,  să fug, am eu  boala mé,
asta-i boala mé, apoi iară  vin şi  lucru. Circa două ceasuri, io trebuie să  fug.
- Mă, nu-i poveste traba asta. Fuji cât poţi.
Ce  să-ntâmplă,  mă  duc  la  badea  Stancu.  Prindem  boii  la plug, merem la plug acolo în câmp. Hei, pă când îi la amiază, mă duc, zâc:
- Baciu Stancu, eu  trebuie să  fug.
Fug, doamna Stanculeasa sta cu morariu în casă şi chefuie. Când mă vede fugind cătă casă:
- Uite-l că vine sluga noast! - o zâs Stanculeasa.
- Păi ce să fac?
- Să  te-ascunzi colea, su lână, su scară.
-Ce-o zâs Stancu, ce, ce-i trebe? - du-te înapoi, ei, nu, o vinit un doctor veterinar şi-o zâs să  opărim tătă lâna, că de nu tăte oile mor.
Mă dau şi-apuc o oală di apă clocotită cum doamna Stănculeasa vrea să  moaie hainele, ş-o arunc tătă pă lână, să opăreşte tăt moraru’, sare de-acolo, zic:
- Vezi, cum sare boala oăilor? şi fuge, ivi, pă uşe!

mare,

De la Ileana Drăguş, 75 ani,
Onceşti, 2012

Ei, hai şi iară  hai,
Frunză verde de sulfină, Zi-mi ceteraş la găină
Ş-apoi lume, dorule.

- Mă, prunci, nu ştiţi unde şedea badea Stancu?
- Ba, ia-aci dincolo în ogradă, un picuţ... Intru colo:
- Bună  ziua, bătrâne!
- Zâua bună!
- N-ai nevoie de slugă?
- Ba da, cum să  nu, de când am umblat şi n-am aflat. Ei, ce fac.
- Eu vreau să  mă bag de slugă.
- D-apoi, cât vrei pă an?
- Păi nu, io mă bag cât oi putea sta aci, da’ eu am o boală

Socăciţa:

de nişte copii jucându-se pă uliţă, ce

88.

femeia. Are nevoie de sluji, grozav,

oamenii, care-i numa el cu
că-i bocotan mare...
Hei, ce să fac, mă duc, dau să-ntâmplă?

Strigături la găină din
Onceşti

Eram odată, eram copil mic, eram ca de vo  16 - 17 ani,
mă duc, mă duc încoace, mă duc încolo, tata mă ié la goneală, o din stânga, o din dreapta. Hei, da’ ce să vezi, o ieu din loc, o ieu, o ieu până-n sat, mă duc, când ajung la marginea altui sat, erau doi oameni, săpau mălai de pus în pământ, n-avéu pluguri atunci p-acele vremi. Era aşé primăvară. Hăăi, întreb:
- Nu ştiţi cine are nevoie de slugă?
- Hai, de cum să nu, este unul la noi în sat, unul Stancu, povestesc

Colecţia CORINA
ISABELLA CSISZÁR

*

memoria ethnologica nr. 50 - 51 *ianuarie - iunie 2014 ( An XIV )

176

De la Ileana Drăguş, 75 ani,
Onceşti, 2012

Scoate nănaşu’ punga,
De vrei să-ţi dau  găina. Cu banii de pă găină,
Io mi-oi cumpăra maşină. Ş-apoi lume dorule.

hai,

Ei, hai  şi iară

92.

Socăciţa:

De la Ileana Drăguş, 75 ani,
Onceşti, 2012

Ţi-i bătrână săraca,
Numa’ ciontu’ şi pielea.

91.

De la Ileana Drăguş, 75 ani,
Onceşti, 2012

Du-ţi-o şi ţ-o pârjolé,
Şi de floci  ţ-o curăţé, Poate aşé mi-a mai plăcé.

90.

Nănaşu’:

Mă duc şi mă duc înapoi, nu-i spui la domnul Stancu
nimic, ce să-i spui!, ce să bag beţe-n roate când îs băgate bugăt, mă duc, dăm să margă până seara. Pă ceielaltă zi merem înapoi, la plug. Pă la ora 11, io tre să  plec.
- Domnul Stancu, zâc, să  mă duc.
Gata, da când ajung, iară sai  păstă  gard, colo vede Stănculeasa iară vine techergheu cel de slugă...
- Unde să  te bag?
- Unde să mă bagi? Unde, mă bag, io aicia ni une să bagă lemnele su  cuptor.
Colo iera on covâltău, acolo su cuptor era pă timpurile alea, une intra lemnele, ştii?
- Doamnă Stănculeasă, îi on bai, am tăiet cu domnu Stancu, două sute de pari de hiji, oi o vinit pădurariu şi ne-o prins şi domnu Stancu m-o mânat să-i ascund şi vreau să-i bag în cuptor, acolo unde se bagă cenuşa, să-i bag pă tăţi.
M-apuc, frate şi dă-i drumul cu două sute de pari, tăţi acolo, tăţ îl ajung pă morar, bine, i-o n-am avut ce face, am dat acolo cu tăţi. Ce să-ntâmplă, mă duc înapoi, mi-am aşăzat parii. Nu  spui  la  Stancu  nimic  din  ce  s-o-ntâmplat.  Ce  să  vezi, Stănculeasa zice:
- Amu nu-i mai rostu’ nost’ altu’. Zâce: Când îi mere la plug, apoi oi veni eu mâine, şi-oi frije un pui, oi lua un ulcior de vin, şi-oi veni acolo la dumneata, cumătre, că era cumătră cu morariu, acolo pă hotar. Păi, gata, cum să te cunosc?
- D-apoi cine are boi bălţaţi, numa morariu (de aceea nu erau boi bălţaţi,   numa  negri  şi  albi).  Morariu  avé  boi  bălţaţi.  Ce să-ntâmplă, io cam la amiază, zâc:
- Uită, bade, eu nu mai fug nicăieri, da’ io am o boală, bou’ ăsta crapă. Ţâpă-ţi brâu’ di pă lângă  dumneta (avea un brâu învârtit de patru ori pe lângă el, un brâu de lână, alb), ţâpă-ţi brâu’ de pă lângă dumneta, să-l leg să nu crape, şi-atuncea io nu mai fug pă nicări, da’ de crapă bou’, io am plecat, nu mai stau cu dumneta altu’. Mă apuc şi leg bou’ şi mai  dincoace şi mai  dincolo, cât a ajunge brâu’, odată-i bou pestriţ, bălţat.
Vine  Stănculeasa  până-n  capătu’  hotarului  şi  vede de-acolo, stă sub umbra unui nuc, să uită pă otară, vede acolo unde eram io cu badea Stancu un bou bălţat, de fapt boii erau roşii. Vine acolo cu  un ulcior de vin, cu  o găină friptă, cu  vreo şase plăcinte, o şepte, nu mai ţin eu  minte câte-o fost, da’ am mâncat şi io două, mai   mult n-am putut mânca, am mâncat şi carne, am băut şi vin, ié era copt’ilă de vreo 18 - 19 ani. Ei, zice Stancu:
- Măi, bine ne-o umblat astăzi!
- Bine!

memoria ethnologica nr. 50 - 51 *ianuarie - iunie 2014 ( An XIV )

2   De la Dumitru  Nechita, Preluca Veche, 1974

;

177

De la Ileana Drăguş, 75 ani,
Onceşti, 2012

dă-i după ié. Stănculeasa fuje, Stancu după ié, până când o ajuns
aproape-n sat. Şi-apoi m-am lăsat de tătă slugăria şi-am vinit acasă şi astăzi îs om, ia, aci ni.2

vi s-o aprins casa,

- Păi ce să aibă?... o strâgat oamenii din sat că

Ei, hai  şi iară  hai,
De când ai  pus jurământ, Le-ai  pus tăte la pământ. Ş-apoi lume, dorule.

95.

De la Ileana Drăguş, 75 ani,
Onceşti, 2012

- D-apoi o zâs că de plăcinte-i mulţămit, că plăcinte are destule,
da’ ca să faci bine să  meri cu  toporu’ să-i ajuţi să  tomnască plugul că i s-o strâcat.
Ié badea Stancu toporu-ntr-o mână şi o întinde cătră vârful dealului. Baciu moraru’ fuje. Vine înapoi şi zâce: S-o dus. Pă când îi în vârfu’ dealului, lelea Stănculeasă zâce:
- Oare ce culeje de pe-acolo?
Baciu Stancu culegea câte-o plăcintă cum am fost împrăştiată io, zâc:
- Ie bolovani să te omoare că ştii că ce-ai făcut cu baciu morariu. Întinde-o Stanculeasă la fugă.
Vine baciu Stancu, zâce:
- Ce ai dumneata?
- Păi ce să  am? S-o dus lelea.
- Da’ ce are?

Ei, hai  şi iară  hai,
Măi, mire tu, fătu meu, Ascultă ce-oi zâce eu.
Ş-apoi lume, dorule.

94.

fugi, să

te omoară, să

şi te omoară, vine cu  toporu’, fugi că
părăseşti hotaru’.
- Mă, să  poate?
- Să poate.
- Hei, da’ cum dracu’?
- Păi, ia aşé.
Mă duc înapoi înapoi la badea Stancu.
-Mă, ce-o zâs moraru’?

Înainte de plecarea la
biserică

De la Ileana Drăguş, 75 ani,
Onceşti, 2012

Uiuiu, ce bine-mi pare,
C-am celuit nănaş mare Că  mi-o dat o sută întreagă
Şi găina o fo’ beteagă.

93.

Doamna Stănculeasa sta şi să  uita în lături, da’ nu să uita la noi,
numa’ în lung pă hotară.
- Da’, acolo cine ară mai sus?
- Da, zâce badea Stancu, cumătru, morariu.
- Hei, bată-l norocu’, da nu l-ai  chemat să-i dai şi lui o plăcintă şi-un pahar de ghin?
- Da’ nu l-am chemat până aici să-i mai zdroghin pt’icioarele, l-om trimete pă copt’ilu’ aista, i-a duce două  plăcinte.
Lelea Stănculeasa să  dă şi pune patru. Învârteşte patru plăcinte şi mni le-ndoieşte în două şi mni le pune susuoară. Eu mărgân pân iarbă, slobod una aici, una mai încolo, până ajung la baciu moraru’.
- Bună zâua, baciu morar!
- Zâua bună, da’ ce-i baiu’?
- O zâs badea Stancu că o aflat ce-ai făcut cu lelea Stănculeasa

memoria ethnologica nr. 50 - 51 *ianuarie - iunie 2014 ( An XIV )